Сизър бе син на Марио Цепели - най-добрият неаполски дърводелец.
Марио бил типичен италианец, отдаден на семейството.
За Сизър той бил пример за подражание.
Когато Сизър бил на десет, Марио си тръгнал без да обели и дума.
Нямали майка
и далечен роднина заграбил всичко, което им останало.
Сизър станал престъпник и почнал да презира баща си.
Сигурно си живее живота с друга жена! Ще го открия и ще го убия!
Изоставил безгрижното детство и светло бъдеще.
Кражби, палежи, побоища...
Единствено убийство не бил извършвал. Дори мафиотите се бояли от него.
Ти си Сизър, нали?
Как е фамилията ти? - Нямам такава!
Тогава не си италианец. Италианецът се гордее с фамилията си.
Биел се с гаечен ключ, без да показва и капка милост.
А зашеметеният противник го довършвал с един удар!
Той вече използвал техниката хамон, макар и още да не го е знаел.
И на 16 години в Рим...
Няма съмнение. Това е той!
През ума на Сизър минала мисълта да убие собствения си баща.
Обаче! - Какво е това?
Държи диамант.
Не пипай камъка, момче!
Ти!
Какво й има на тази стена?
Не се приближавай! Това е капан!
Сизър нямал представа
за събитията преди 50 години. За трагичната кончина на дядо си Уил.
Не знаел, че Марио наследил волята му, тренирал изкуството хамон
и открил тези руини. Че се скитал по света,
за да открие начин да срази чудовищата в стената.
Младежо, моля те за услуга.
Говори с жена във Венеция на име Лиса Лиса.
Тя е единствената, която може да ги спре.
Може би понеже Сизър бил пораснал вече,
Марио не разпознал сина си.
Та... - Бащата на Сизър ги напуснал,
за да предпази децата си.
Татко!
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО
От дълбините безмълвни
Колонените се пробуждат от съня си вековен.
Кръв поаленяла
храбреците да се надигнат призовава.
Ако наследената любов нарича се съдба,
тогава още една стъпка предприеми с искрящи от радост очи.
Мрака заблуди, в миг го избегни...
Острието отбегни, открий пролука и удар нанеси.
Изпитаната увереност пътя към бъдещето разкрива.
Като кървава стихия, нагорещена като камък окървавен,
съдбата е вписана в кръвта ти.
Надигат се у теб сега нестихващите връзки на честта.
Здраво ги грабни!
Глава 20 "МЛАДИЯТ СИЗЪР"
Ясно.
Погрешното разбиране на Сизър го подтикнало към омраза.
Обаче после се превърнало в гордост към баща му и семейството.
Затова Сизър е поел по стъпките на баща си.
Иска да отмъсти за баща си.
Прости ми, Сизър. Не съм искал да обиждам семейството ти.
Щом влизаш в такъв очевиден капан,
значи имаш план срещу Карс. Размислих!
Щом ще влизаш сега, аз съм плътно зад теб, Сизър Цепели!
Има само един чифт стъпки по снега.
Кой е това?
Кълна се, че видях някого. Привижда ли ми се?
Не, това не е никаква илюзия! Какво е това, по дяволите?
Сизър?
Отново изчезна! Но знам, че е още тук.
На няколко крачки от мен е. Да не би Карс да има ново умение?
Не! Слънцето е прекалено ярко, за да е навън!
"Котешката позиция" - кунг-фу елемент.
Сизър никога не е и чувал за кунг-фу,
но той рефлексивно отпусна крайниците си
и бе готов да посрещне атака от всяка посока.
Сизър! Какво правиш?
Лудост е да отиваш сам! - Не се приближавай, наставнико!
Не мога да помръдна, камо ли да вляза. Нещо дебне пред входа!
Как така? Аз нищо не...
Една стъпка! - Скочил е! Напада отгоре!
Това е...
Уам!
Наставник Месина!
Не мога да повярвам! Това беше Уам! С Карс са вътре?
Но как Уам излиза през деня навън?
Изглежда на нещо като призрак.
Къде е онзи устат отворко?
Джо-Джо... Чух, че бил напреднал.
Къде е човекът, погубил Ейсидиси?
Вятър. Вярно, Уам контролира вятъра.
Затова е прозрачен. Тръбите на гърдите му изпускат вятър.
А водната пара го прави почти невидим.
Ами да! Той се покрива с було от пара.
Тя пречупва светлината
и е като костюм, бранещ го от слънцето!
Заради това е прозрачен! - Значи Джо-Джо не е тук.
Ти си Сизър - оня с мехурчетата, нали?
С един поглед мога да разбера, че ти също си вдигнал летвата.
Хубаво. Достоен си да умреш от ръката ми!
Не ме подценявай! Чувствам се
като едно време в беднотията! Както когато убихте баща ми!
Ще те унищожа безжалостно!
Не си въобразявай, че вятърът ти ще отвее мехурчетата ми!
Някои мехурчета и вятър не ги спира!
Обновил съм дядовата техника "Хамонови остриета".
"Мехурени остриета"!
Високоскоростното въртене превръща мехурчетата в дискове!
А хамон ги предпазва да не се пръснат!
Вятърният ти щит е само един ветрец за тях!
Вместо да те пази, той ще ги всмуче!
Развил е хамон уменията си повече, отколкото очаквах.
Проклет майстор по хамон! - Стой! Няма да се скриеш вътре!
"Плъзгащи мехурени остриета"!
Докато си загубил равновесие,
ще те изритам с хамон!
Ала Сизър бе ударен направо от земята!
Когато се спънеш, гледаш да не паднеш.
Особено ако трябва да избягваш слънцето.
Но не и Уам! Вместо това той се отблъсна назад!
Той не е просто безсмъртно чудовище,
а и гениален боец!
Само че мехурените ми остриета трябва сериозно да са го наранили.
Преимуществото е мое!
Имам план как да те победя вътре!
Нервите ми са опънати до краен предел.
Мога да усетя дори разликите във въздуха.
Изпитвам същия сърбеж, когато бях на улицата.
Дишането ми е нормално и не се потя.
В отлично състояние съм да използвам хамон!
Наставник Месина!
Свалил си булото, а, Уам?
Нито Сизър, нито Месина са тук.
В хотела ли са влезли?
Това е... Какво се е случило?
Опитай, Уам, моят "Мехурен порой"!
Казах ти, че няма да ми подейства!
"Мехурени остриета"!
Бягаш ли? - Няма да бягам, нито да се крия!
"Мехурени остриета"!
Мъртъв си, Уам! "Плъзгащи мехурени остриета"!
Уам!
Достатъчно игрички! Край!
"Божествена пясъчна"... - Задръж юздите и се огледай!
Мехурените ми остриета се превърнаха в мехурени лещи.
Лещи? - И дупката, която проби в стената,
е като отворен затвор на фотоапарат!
Лещите пращат светлина...
... право в хотела! - Какво?!
Обездвижен си! Сега си едно замръзнало изображение!
Открит си за атака, Уам!
Пак ли ще се защитиш с щита си? Няма да ти позволя!
Ще те довърша с директен хамонов удар!
Една точка в едничък миг. Миниатюрна мъртва точка.
Тялото на Сизър засенчи една точка,
а Уам не прахоса тази си възможност!
Показа за пореден път на Сизър, че е гениален боец!
Вятърна сила! "Божествена пясъчна буря"!
Подобна разрушителна сила! - Не може да бъде!
Това е Уамовата "Божествена буря"! - Значи Сизър е...
Колко силен си станал само. Удовлетворен съм.
От години не съм водил подобна битка, хамонов воине.
И несъмнено беше опасна битка.
Ако вятърът ми не можеше да издуха лещите ти,
нямам представа как щях да спра светлината.
И ако господарят Карс те бе срещнал пръв,
който не владее вятъра...
Дори и да спечелеше,
щеше да пострада повече от мен сега.
Недей. Дотук си с битките.
Божествената ми буря е разпердушинила тялото ти.
Стига! Битката приключи.
Не можеш да произведеш хамон повече.
Виждаш ли? Кръвта ти почти е изтекла.
Вече нямаш отърване.
Престани.
Сбогом. Животът ти достигна края си.
Какво?!
Обецата с антидота. Но защо я взе?
Не се боя от смъртта.
Но аз съм горд член на фамилия Цепели.
В кръвта ми е.
Такъв жест може и да не значи нищо за чудовище като теб.
Баща ми не ме разпозна,
но жертва живота си, за да ме спаси.
А дядо ми дал хамон енергията си на дядото на Джо-Джо
преди сетния му дъх.
Трябва и аз да сторя нещо значимо.
Не мога да позволя пламъкът на живота ми да замре безполезно.
Това е духът на фамилия Цепели, от миналото към бъдещето!
Човешкият дух!
Джо-Джо, това е последният ми хамон!
Приеми го!
Това е гласът на Сизър! Чухте ли го?
Да, чух го! Нима Сизър...
Сизър!
Направи мехур от кръвта си.
Трябва да е използвал всичкия си хамон, за да го създаде.
Запазил го е за приятелите си, вместо да го използва срещу мен.
Ще го оставя.
Не че съм сантиментален.
Притежаваше талант на боец.
Спечели уважението ми като другар по оръжие.
Вечно ще те помня, Сизър.
Великолепен и волен човек като сапунен мехур.
Тази бъркотия със сигурност е дело на "Божествената буря" на Уам!
И Сизър е бил ударен от нея.
Мехур...
Нима... Не!
Това е превръзката на Сизър!
И... обеца! Обецата на Уам!
Тази енергия хамон е странна! Не!
Не изрекох името на Сизър като влязохме тук.
Понеже се боях.
Боях се, че ако го извикам и не получа отговор...
Ако само тишина отвръщаше... От това се боях.
Нямаше да приема истината. Затова и не го повиках.
Но сега разбирам. Влятият хамон
в този мехур ми каза всичко.
Преди малко Сизър е загинал тук.
Проклет да си, Сизър! Надувка до край.
Дори си оставил подарък...
Сизър, къде си?
Къде дремеш? Ще те намеря! Ще те изровя!
Сизър! - Джо-Джо!
Не е време да го търсим или да скърбим.
Моля? - Сега те са двама и ние сме двама.
Наравно сме!
Кървавата диря ни подсказва, че Сизър е тежко ранил Уам.
На вражеската територия сме. Да идем да ги довършим!
Хайде, Джо-Джо. Погваме ги, щом изпиеш антидота.
Ах, тази безсърдечна... Не пророни и сълза за Сизър?
Учителю Лиса Лиса, цигарата ви е наобратно.
Тя е наш учител, нормално е да запазва самообладание.
Знам, че й се плаче повече и от мен.
Сизър я боготвореше, а и я познава много по от отдавна от мен.
Трябва да сдържам чувствата си.
Сизър, знам, че мислеше, че съм тесногръд,
но понякога разбирам как се чувстват другите.
Вероятно съм станал по-зрял.
Но ще съм безпощаден към тях!
Приемам духа ти!
Кръв...
Сизър е отдолу.
Сизър...
Сизър!
Те са на вражеска територия. Някъде тук Карс и Уам се спотайват.
Обаче двамата не можаха да сдържат емоциите си.
Джо-Джо крещеше името на Сизър, а Лиса Лиса ронеше печални сълзи.
Ала само студена тишина отвръщаше на виковете им.
Сизър бе мъртъв.
Тишината потвърди страховете на Джо-Джо и Лиса Лиса.
Макар че тялото му си е отишло, душата му е все още жива.
Почивай в мир, Сизър Цепели.
Следва продължение...
Превод: asimilator Редакция: pikapika3
Повторна редакция и оформление на текста: KoP3Le7o
Не съм в добро настроение. - Ще те гушкам до смърт!
Ще се бием довечера, под пълнолунието.
Няма да доживеете утрото. - Бий се заедно с мен, Сизър!
Глава 21 "Сто срещу двама"